Превод: Bracamonte Специално от: ==Ibiza-land.com==
Аз съм Смъртта, Дени Колт.
Ти си единствения човек, който е избягал от студената ми прегръдка.
Но аз никога не съм далече.
Да.
Аз винаги съм с теб.
Да. - Нещо голямо става...
някъде край блатата, Дух.
Край останките на стар товарен кораб.
По улиците говорят, че Октоподът може да е замесен.
Нямаше да се обадя...
но кой знае колко далече се простират пипалата му?
На кой може да се доверим?
На път съм.
Моят град. Тя винаги е там за мен.
Всяка самотна нощ, тя е там за мен.
Тя не е някоя измамница, облечена като парче затворническа стръв.
Не. Тя е стария град,
стара и горда от всеки неин белег и бръчка.
Тя е моята любима, моята играчка.
Тя не крие това, което е, от какво е направена.
Пот, мускули и кръв от поколенията.
Тя спи.
След полунощ, до изгрев слънце само сенките се движат в тишината.
Ето я и нея!
Хванете я. - По дяволите, нямам време затова.
Моят град крещи. Тя има нужда от мен.
Тя е любовта ми. Тя е моят живот.
И аз съм Духът и.
Не се притеснявай, в безопасност си. Опитай се да дишаш по-леко.
Така, пробвай да се изправиш. - Полиция!
Насам, МакРеди.
Това е добър човек, можеш да му се довериш. Кажи му всичко.
Ще го направя. - Обади се на психиатъра си.
Какво си ти?
Това е Духът.
Господ да го благослови.
Тя се грижи за мен, също и градът ми.
Тя ми дава всичко, от което имам нужда.
Мръдни се, Лебовиц. Аз ще карам.
Съсман се обади.
Нещо става тук. Може да е нещо голямо.
Колко голямо? - Голямо колкото октопод.
Исусе! Да извикаме подкрепление. - Още не.
Съсман иска това да не се разчува, за момента.
Да. Ела по-близо.
Чуваш ли това, шефе?
Всяка проклета нощ.
Лорелей. Ангелът на смъртта. Никога не е далече. Не и от мен.
Казват, че само моряци и полицаи могат да я чуят.
Ами, аз не съм моряк.
И не съм ченге.
Ранен полицай! - Прието.
Повикайте линейка. Обадете се на Долън.
Комисар... - Не комисар Долън.
Доктор Долън. - Все още диша.
Духът казва, че още диша. - Дръжте ме в течение.
Дяволски боли.
По-полека. Ще те закараме вкъщи.
Жената.
Трябваше да я видите. - Жената?
Красивата жена.
Беше красива.
Оставете го да говори. Дръжте го буден.
Търси още отпечатъци, Лебовиц.
Да. Тя беше красива.
Ако това е грешната кутия, лично ще те убия.
Просто ни измъкни оттук. Това е Октоподът.
Знаеш на какво е способен.
Млъквай и продължавай да кървиш.
Търси още отпечатъци, Лебовиц.
Тя беше красива.
И тя не искаше да влиза в бой.
Полека.
Просто дишай през носа си ако можеш.
Замаян съм.
Дръж се.
Главите горе!
Закарайте го вкъщи, момчета.
Когато двамата с Духът се срещнем, се забавляваме цяла нощ.
Нищо друго не харесвам повече от това да ритам задника ти цяла нощ.
Освен може би яйца.
Къде е камиона?
Силкън Флос е най-красивата жена.
Как ще намерим пътя до вкъщи без нея?
Силкън Флос е най-красивата жена.
Тя трябваше да е тук.
Как ще намерим пътя до вкъщи без нея?
Къде е камиона?
Намерих камиона!
Силкън Флос е най-красивата жена.
Натоварете сандъка и се качвайте, екземпляри.
Накарахте лабораторните съдове да се гордеят с вас.
Няма нужда да чакаме шефа ако това там е Духът.
Октоподът винаги намира отмъщението за подлудяващо.
Духът е. Сложил си е шапката. Ние го видяхме.
Тогава ще правят това цяла нощ.
Да, шефа каза същото. - И шефа го каза. Ние видяхме.
Да, чух.
Силкън Флос е най-хубавата...
От теб получавам главоболие, Октопод.
Ще стане по-зле преди да стане по-добре, красавецо.
Прав си за това.
Хайде!
Тоалетните винаги са забавни.
Наблюдавах ви.
Достатъчно. Да се махаме оттук.
Красавецо.
Здравеняко.
Ще се видим отново,
много скоро.
Ще те чакам до смърт, Октопод.
Смърт?
Не за мен, братко. Смърт, вика.
Ще те убия по всички смъртоносни начини.
Все едно удряш яйца.
Така си е.
Всеки, който е гледал е видял, че те имам там, където те исках.
В мечтите ти.
Ти си един нещастен случай.
Не би трябвало да съществуваш.
Не си наред с мозъка, Октопод.
Говориш луди приказки.
Ние сме единствените двама, красавецо.
Аз не съм като теб. - Не си като мен?
Със сигурност можеш да поемеш доста наказания, миличък.
Точно като мен.
Някога чудил ли си се защо?
Никога не ми е минавало през ума.
Ами, аз ще те науча!
Ще те науча, съвсем скоро.
Ще те науча.
Виж ти, кой бил тук.
Шефе, по-добре да се махаме.
Такава болка.
Такова страдание.
Спи.
Хайде, хайде, хайде.
Събуди се.
Хей, миличък.
Елън. - Каква каша.
Три куршума през делтоидния мускул.
Минаха право през мен. Трудно ще откъснат месо.
Множество видими контузии по кожата.
Хайде, Елън. Никога не траят дълго.
Наличие на изобилно кървене от черепна рана.
Не, това е нищо. Просто драскотина.
Да, такава каша.
Наистина. Добре съм. - Не, това е сериозно.
За бога, не можеш да пропиляваш шансовете си така.
Ще се оправя. - Главата ти кърви.
Малко е лепкаво. Ще спре. - Трябва да те приемат.
Не. Знаеш колко мразя това. Ще отнеме цяла вечност.
Не спори с мен този път. - Ще се оправя. Просто...
Пропускам нещо. Много е важно.
Знаеш ли къде се намираш? - Разбира се.
Кой град? - Сентрал Сити, САЩ.
Коя година сме?
Тази година.
Знаеш ли кой си ти? - Духът.
Бия лошите момчета. - Понякога те бият теб.
Наистина боли когато това стане, но винаги се оправям.
Не знам защо. Ти не знаеш защо. Но Октоподът знае нещо.
Защо каза това?
Защото той ми каза, че знае нещо.
Не си на себе си. Хайде. - Не.
Виж това.
Това беше близо, приятел.
Търсих те навсякъде.
Ето. Така е по-добре.
Да. Така е по-добре.
Прекрачи границата.
Ти халюцинираш.
Тъска, насам! - Елън!
Доктор Елън Долън! Насам, веднага!
Мога да чуя течностите в гърдите му.
Слабо, но кълна се, че е там.
Има кръв и в двата дроба.
Стабилизирайте го, закарайте го в Пегас.
Върнете се на хеликоптера. - Аз ще го обърна.
Оставете го да лежи. Донесете ми нови ръкавици. Марля.
Побързайте. Ако не можете бързо, ще ви помоля да напуснете.
Намери ли нещо? - Не, господине.
Чувствам се замаян от целия екшън, предполагам.
Да, всички сме впечатлени. - Благодаря.
Не правиш добро на града с твоето преследване.
Не схванах смисъла. - Козовете ни се изчерпаха...
...радваме се да чистим след твоите представления.
Не отново. Знаеш резултата.
Мислех, че го знам. Продължавай, просветли ме.
Докарай ме на ръба.
Съсман искаше нещата да минат тихо. Остави ги така.
Подозира къртица в отдела ти. Не исках Октоподът да се измъкне.
Сега си във Вътрешния отдел, а? Сигурно съм изпуснал това.
Хайде, това беше правилното решение. Дадох най-доброто от мен.
Имах полицай на косъм от смъртта, друг с почти откъсната глава...
защото ти тръгна да гониш Октоподът.
Дяволски си прав. Тръгвам след Октоподът.
И ще минеш през хората ми като през тоалетна хартия.
Бил ли си на Дропси Авеню?
Виждал ли си онези момичета? - Да.
Някои се учат да карата колела, ето ги и тях, продават душите си,
роби на Октопода и отровата му.
Може би ти и отряда ти трябва да използвате тази мания, Долан.
Може би ти и отряда ти трябва да работите малко по-усилено.
Елън беше права. Трябва да си луд да говориш така за полицаите.
Може би, ако ти и частите ти можехте да намерите Октопода...
Нямаше да играя соло. - Соло, а?
Соло?
Не ни беше такава уговорката, играчо.
Тогава може би не трябва да правим уговорки повече, комисар.
Движиш се по ръба на скалата, синко.
Всичко което имаш е уморен, стар човек, който се опитва да те върне.
Виж, и двамата сме уморени.
Да.
- Дай ми 10 минути.
По дяволите, ако знам защо дори се опитвам да говоря с теб.
Дай ми само 10 минути.
Просто да си прочистя главата.
Разбира се.
Какво са 10 минути от живота на един мъж?
Дух?
Господине.
Тази скала за която ти говорех,
там няма дъно.
Не скачай.
“Какво си ти?“ Това ме попита жената.
Добър въпрос.
Бих искал да можех да и отговоря.
Луд ли съм?
Или съм като всички други?
Някои нощи, като тази,
когато вятърът пронизва костите ми дълбоко,
и дори градът ми ме изоставя, се чудя:
Не съм ли някакъв вид призрак?
Нещо от рода на Летящия Холандец?
Ако вятъра задуха прекалено силно,
ще отлетя ли на някъде?
Не съм полицай.
Вече не.
Дори не съм мъртъв.
Дори не съм дух.
Направихме го, шефе. Точно както ни каза.
Още ли си тук?
Разбира се, че съм тук. Аз съм спусъка ти. Надупчих Духът.
Ти си спусъка, Патос.
Само се погледни.
Ще се оправя. Нямам кости стърчащи навън.
Няколко шини, и съм готов.
Да, ще скокнеш нагоре до Св. Алис и ще подмениш всичко с ново.
Аз ще трябва да обясня, защо престъпен работодател като мен ...
не осигурява работниците си с медицинска застраховка.
Това ще са яйца в моето лице, Патос.
Знаеш ли, не обичам яйца по лицето си.
Не помислих за това. - Не.
Използва ли мозъка си? Не си устроен така.
Само ми кажи къде е спешното отделение.
Ще им кажа, че съм бездомник. Тях не ги карат да плащат.
Бездомниците винаги се нараняват. Защото е безплатно.
Това ще стане! - Също и това.
Без яйца по лицето ми!
Всеки друг случай, малки приятелю.
Всяка друга работа.
Ако беше всеки друг освен нея.
Сенд.
Сенд Сареф.
Къде ти е колелото?
Ожули си коляното, или се уплаши за състезанието?
Не, повдига ми се от това глупаво колело.
Изглеждаш болен когато губиш надпреварата с мен.
Къде го остави?
Заложих ги при Фелмън.
Имам няколко кинта за теб. - Заложил си?
Виж това.
Обзалагам се, че това са истински диаманти.
Виждаш ли как улавят светлината, Дени?
Само истинските правят това.
Какво ти е?
Нищо особено.
Не е започнал да пие, нали? - Не, не, той не пие.
От пари ли имаш нужда?
Просто нещо което видях на витрината на Къртзманс.
Да не е някоя значка, като на баща ми?
Не, не беше значка.
Добре, няма да ти е трудно да получиш значка.
Беше нещо, което помислих, че знаеш...
може би ще харесаш, предвид колко харесваш блестящи неща.
Отваря се. Можеш да го вземеш и да видиш снимката.
Ако не ти хареса, стария Къртзман каза, че мога да го върна.
Харесва ли ти?
Искаш да стана твоето момиче?
Да, разбира се. Имам предвид, ако...
Ако е същото и при теб.
Предполагам, че ще мога да го сложа още сега.
Но това не ме прави твоето момиче. - Да, не те прави.
Да, трябваше ни време.
Начинът, по който само градските деца могат.
Харесва ми!
Тук пише, че Херкулес е воювал сам с Аргонавтите.
Представям си Язон и Херкулес гръб до гръб.
Язон блестящ в неговото Златно руно.
Да.
След това всичко отива по дяволите.
Чичо ми Пит беше боец.
Бащата на Сенд беше ченге, което гледаше да закове Пит.
Хей, Пит! Какво е това? Какви са тези..?
Чичо ми Пит направи това, което смачкания му мозък
можеше да му каже да направи.
Сенд пристигна там няколко минути преди мен.
Хайде.
Опитах се да бъда силен и за двама ни.
Хайде.
Казах някаква глупост. Не си спомням какво.
И после тези мижитурки репортерите се лепнаха за нас.
Сол, не мога да пропусна това.
Деца, как ви кара да се чувствате това?
Уплашени ли сте?
Няма да отговаряме, оставете ни. - Трябва да ми дадеш нещо.
Ще ви дам нещо.
Ще ви дам две думи.
“Мразя полицаите.“
Просто ни оставете намира, става ли?
Знам, че си съкрушена, Сенд.
Както и аз, но ти не мислеше това, което каза.
Остави ме, стой далече.
Забрави го. - Да го забравя?
- Какво? Какво “нас“? - Ами, да, ето какво имам предвид.
Ще пораснем и ще имаме деца в тази помийна яма?
Не ми казваш всичко.
Ще станеш полицай както винаги си искал.
Да, може би ще го направя.
Да, и тогава някакъв пияница да те застреля просто така?
Мислиш ли, че искам това? - Не беше Пит!
Бяха онези двамата и ти знаеш това. - На кой му пука?
Знаеш ли какво? Не искам твоя свят.
Искам диаманти, искам спортни коли.
Искам дълги рокли и пари. И искам много от това.
И къде ще намериш всичко това, Сенд?
Няма да го намеря тук. Не и в тази градска тоалетна.
Значи си прекалено добра за мен? Прекалено добра за всички нас?
Прекалено добра съм за теб, и за това бунище.
Махам се, ще се махна надалече. - Добре.
Ще обиколя света, ще стана богата.
И никой няма да разбере, че идвам от тази дупка.
Никой. И никога няма да се върна.
Тогава прави каквото искаш, Сенд!
На мен също не ми пука за теб. Не искам повече да те виждам!
Мразя те, Сенд.
Никога повече не я видях.
Казваха, че е заминала за Европа.
Никога нямаше да разбера жива ли е или мъртва.
До сега.
Има само един начин този медальон да се озове в ръцете на Съсман.
Била е там. Носела го е. Замесена е.
Ако тя прави бизнес с Октопода,
тогава чувствата ми не значат нищо.
Трябва да намеря Сенд Сареф,
и да я доведа тук.
Моята красива Сенд Сареф.
Изгуби ли нещо, любов моя?
Нищо важно.
Просто нещо, което изгубих преди много време.
Запомнете този момент, всички вие.
Започва нова епоха.
Епоха на велики дела.
Епоха на нова сила.
Да.
Всичко е мое.
Кръвта на Херкулес е моя.
Аз съм крайно разочарован.
Кой от вас ми донесе това?
Предполагам, че бях аз.
На колене, тогава. - Разбира се.
Какво се случи? Какво се обърка?
Нищо не се е объркало, благодаря, че попита?
Къде ми е вазата? Предполагам, че трябва да имам ваза пълна с кръв.
Предполагам, че е в този сандък. - Била е в другия сандък.
Какъв друг сандък?
Трябва да е била в другия сандък.
За какъв друг сандък, мрънкаш?
Онази, с която красивата дама избяга. Ние я видяхме.
Сенд Сареф.
Помислих, че съм я изплашил.
Какво прави тя в Сентрал Сити?
Не се ли сети да споменеш, че е имало втори сандък?
Не, но тя изглеждаше точно като тази. Наблюдавахме я.
Сепуко в стомаха, отляво надясно.
Това гъделичка.
С мечът, глупако.
И така, Сенд Сареф има кръвта.
Знаеш ли, можем да я премахнем, и да си върнем двата сандъка.
Това би опростило нещата значително.
Аз ли трябва да върша всичко?
Това ще ви събуди.
Трябва да направите нещо за Сенд Сареф.
Не се притеснявай за Сенд Сареф.
Тази дама има усет за нещата.
Тя беше след другия сандък с това, което е в него.
Малко е зловещ начина, по който той блестеше.
Значи ситуацията е близо до провал.
Сенд Сареф има кръвта на Херкулес, да.
Но ние имаме това, което тя иска.
Вие празноглавци слушате ли ме? - Бъди сигурен, че да, шефе.
Намерете Сенд Сареф, веднага. Кажете и, че нямам проблем с нея.
Тя ще си получи зловещото, блестящо нещо.
Донесете ми тази кръв.
И гледайте да я опазите!
Разлейте една капка и ще ви направя на хамбургер.
Не забравяйте за Духът. С него ще водим битката.
Той е като дъвката на подметка ви, която не иска да падне от там.
Разбирате ли за какво говоря?
Начина по който стъпвате през лятото, и не иска да падне.
Правя ли го правилно?
Да, изглежда добре.
Чудех се, защото те са наистина умни.
Мразя да настъпвам дъвки дори и през зимата.
Кара те да стъпваш смешно.
Ще убием Духът, и ще го направим веднага.
Или съвсем скоро.
Той не си е публикувал адреса.
Ние няма да го търсим.
Той ще дойде при нас. Съвсем скоро.
Имаш план.
Оставих му следа, която ще го доведе право при нас.
Съвсем скоро, обещавам.
За къде бързаме, така или иначе?
Ако Духът изпие кръвта,
ако разбере какво може да му причини това,
в какво може да се превърне, тогава с нас е свършено.
И защото аз казвам, че е така.
Аз държа на думата си, г-це Сареф.
Така ли?
Обещай ми както го направи на милата ти нова жена.
“Отричам се от другите“ и всичко останало.
Да не го правим лично, става ли?
Мисля, че трябва.
Възложих ви да намерите определено съкровище, г-н Доненфелд.
Щеше да е върхът в кариерата ми.
Беше кралските скъпоценности.
Изгубеното съкровище на Аргонавтите.
Струваше си толкова, че се върнах в този ужасяващ град,
само за да го докосна.
Да го подържа.
Да го имам.
Най-блестящото нещо от всички блестящи.
И ви платих цяло богатство за него.
И щеше да си струва всеки никел, ако вие не ме бяхте прецакали.
Сега ще трябва да вземем останалия никел,
и да направим друга купчина сметки.
За какво говориш?
Ти си един добър филантроп.
Събери числата за него, скъпи. Изглежда ми малко разстроен.
Ще ми трябва паролата, миличък.
Добре.
Паролата е червеношийка.
Също като птицата.
Или като детски врат след шамар.
Сещаш се за какво говоря.
Изчакваме да зареди.
Преводът е завършен.
Защо по дяволите ми причиняваш това?
Ти ме предаде.
Нямах друг избор. - Представи си изненадата ми,
когато се появих на мястото и се сблъсках с Октоподът.
Искам да кажа, каква е печалбата от това?
Освен ако не си продал съкровището два пъти,
и си направил страхотен номер.
Страхотен номер.
Ами, той не ми даде избор.
Октоподът, той заплаши моето... - Твоето семейство.
Погледни добре тези снимки.
Те ще намерят семейството ти,
освен ако не им се отлатиш подобаващо.
Поне умри храбро,
гризач такъв.
Задръж всички обаждания.
Извинете, имате ли дребни?
Какво да кажа?
Миналата нощ беше на 20 минути от моргата, а виж се сега.
Само се виж.
Бих препоръчала 3 дни почивка, но защо да се хабя?
Виж кой го казва. Трябва ти почивка тази нощ.
Да, сърдечното присаждане на г-жа Махоуни може да почака.
Може да изчакаме и да видим как дроба на Спанковиц експлодира.
Трябва ти малко забавление. Вдигни си краката, отпусни се.
Ходи на някое шоу.
Ами ти, здравеняко?
Какви са плановете ти довечера? - Не знам.
Нещата са добре, готов съм за всичко.
Всичко? - Разбира се, всичко.
Вечеря, кино.
Всичко.
Докато нещата са наред? - Да.
Докато нещата са наред. - Разбира се.
Като всеки вярващ в Сентръл Сити, който в неделя ходи на църква?
Или може би ще разбия правилата.
Чувствам, че разбивам всички правила.
Дори безразсъдните. - Дори и тях.
Бързи ръце.
И безшумни.
И подли. - Ще оставим нещата тихи.
Много, много тихи.
Остани с маската. Нещо ми подсказва, че така ще е по-добре.
Елън, аз те об...
Ти обичаш всяка жена, която срещнеш г-н Дух.
Ти казваш мили думи на всяка от нас,
и вярваш на всяка дума, която кажеш. Всеки път.
Елън, само ти си.
Но ние дори не знаем истинското ти име.
Ще ти кажа името си.
Някой ден ще ми бъде приятно да ти направя аутопсия.
Благодаря, че ми го каза.
Ще направя цяло богатство.
Дух! Застани в средата!
Целият е ваш. Пресен и свеж. - Трябва да поспиш.
Изглеждаш ужасно. - И аз те обичам, татенце.
За мен е чест да ви срещна, г-н Дух. Аз съм Моргенстърн.
Новобранец, идвам от Балтимор.
Добре е, че си с нас Моргенстърн.
Хайде, нямаме цял ден.
Д-р Долън, благодаря ви много. - Просто си върша работата, г-не.
Негодник.
Омъжи се за мен. - Само си върша работата, г-не.
Работа и то каква.
Маскираният ловец на Сентръл Сити.
Децата те боготворят.
Искаш ли да споделиш нещо с тях?
Играйте честно, младежи. Не се сърдете на родителите ви.
Те работят здраво. И запомнете,
мийте си зъбите.
Всяка дума е перлена мъдрост.
Не забравяй да им напомниш да си взимат витамините.
А за дамите?
Знаете, ние държим на всяка ваша дума.
Мисля, че няма какво друго да кажа освен благодаря,
за това, че сте невероятни, любящи създания
В това спор няма.
Исусе!
Има ли мацка, която не харесваш? - Само се опитвам да бъда мил.
Ти си мил с дъщеря ми.
Кога ще разбиеш сърцето и, гущер такъв?
Гущер ли? От къде го измисли? - Мога да те наричам както искам.
Не знам защо говоря с теб.
Защото се борим с престъпността и сега сме затънали до гуша в нея.
Забелязал си, нали? Или заради момичетата, си забравил.
Това е Октоподът.
Отново този Октопод.
Той прави нещо голямо и има връзка с мен.
Каза ми странни неща за него и мен.
Трябва да разбера за какво говори. Важно е.
Почакай.
Може ли да забравим Октоподът за минута?
Само за минута?
Сега, имаме горещ случай и заподозрян в убийство,
който е влачил задника и до летището.
Нея? - Името и е Сенд Сареф.
Сенд Сареф? - Сенд Сареф.
Местно момиче. - Единствената и снимка.
На 15 години е.
Баща и е бил полицай. Свършил е с куршум в лицето.
Изчезнала е след убийството на баща си.
И е казала на репортерите, че мрази полицаи.
Казала го е по телевизията. - Мрази полицаите.
Това казах и аз. - Избягала е в Европа.
8 брака по-късно, всеки обир на бижута е неин, сега и Булгари.
Освен в Сентръл Сити.
Никога не се е върнала. - Не си чувал за нея.
Не си я чувал, нали? - Никога не се прибра вкъщи.
Дрогиран ли си?
Хайде.
Зад линията, приятели.
Зад линията.
Комисар. - Сенд Сареф.
Заподозряна е в стотици обири на бижута,
и в не един случай полицаи са били ранени.
Каква е вероятността за това?
Звучи като комплекса Електра.
Какво е това? - Комплекса Електра.
Миличък, настроенията ми се променят.
Дай ми нещо, върху което да работя.
Стара кранта.
Днешните евреи. Не могат да отделят време да научат езика си.
Комплексът Електра.
Това е като Едипов комплекс, само, че при момичетата.
Тя не мрази ченгетата.
Бясна е, че е изгубила баща си.
Комплекса Електра, просто и ясно.
Проклятие. От това момиче ще стане детектив за нула време.
Благодаря, господине.
Харесваш ли новото и яке? - Извинявай?
Не можеш да свалиш очи от дамите.
Няма начин да не си забелязал войнишкото яке на Моргенстърн.
Дори ако си се дрогирал. - Не съм се дрогирал.
Тези якета са произведение на изкуството.
Докараха ни пратка с тези бебчета,
но не можехме да ги платим до днес
когато се появиха много щедри частни дарения за частта.
Сто милиона долара.
Много пари.
Дяволски си прав. Дойде ни като гръм от небето.
Онлайн дарение. Анонимно.
Да бе, разбира се, анонимно.
Вземи нашите умници след час там.
За офисите на експертите по древни артифакти.
Кой каза, че артифактите значат щастие?
Можеш да кажеш, че е доставчик на крадена собственост
или по нашенски, търговец.
Търговец от световна класа на име Доненфелд.
Да.
Но, каква изненада, стария Доненфелд, не изглежда добре.
И моя добър приятел Сет, тук
казва, че стареца е имал посетител,
точно по същото време, когато си е взимал последно сбогом.
Как каза, че е името и?
Сенд. Сенд Сареф.
Не е имала уговорена среща.
Сенд Сареф. Това прякор ли е?
Да, странно име е.
Единствено по рода си. - Да.
И моя добър приятел Сет, тук
не трябвало да го безпокои и да прехвърля обажданията.
Ръцете ми бяха вързани, полицай.
Г-н Доненфелд имаше установен ред.
Не трябваше да влизам в офиса му, ако той не ме повика.
Никога.
Да. Разбира се, хлапе.
Моргенстърн, вземи му номера.
Не. Не убиец, не и тя.
Невъзможно е.
Значи я познаваш. - Не.
Ако криеш нещо... - Не.
Цялата ти теория няма никакъв смисъл.
Хей, всичко съвпада като части от пъзел.
Как го нарече одеве?
Комплекса Електра. - Да, това.
Това са психарии.
Опитай се да обясниш вината за убийството на онази жена...
с някоя психо-щуротия.
Името и е Сенд Сареф, познаваш я и я прикриваш.
Никога не съм чувал за Сенд Сареф. - Лъжеш!
Махни ръката от рамото ми, Долън. - Лъжеш ме.
Пусни ми ръката преди да счупя твоите.
Заповеди, господине?
Проследи го.
Той лъже.
Свършила си много чиста работа, там горе, Сенд.
Не трябваше да се подписваш.
Полицай Моргенстърн, ще помогнеш ако намериш следа до Октопода.
Ще видя.
Така. - Вътре съм.
И асата са при мен.
Това ще задържа за спомен.
Останалото отива при човека, който предаде съобщение на Октоподът.
Мислих си, че съм близо, че съм събрал всичко на едно място.
Че за тези три години от втория ми живот
имах добра идея какво трябва да направя.
Всичко е свързано с мен и Октоподът.
Бяхме на път да се сблъскаме.
Най-накрая щях да прочистя града от него,
веднъж и завинаги.
Не беше красиво, но беше просто достатъчно.
Тогава ти се появи като камък в лицето ми.
Каква е историята ти, Сенд? Какво по дяволите става?
Цял нощ само това се въртеше в главата ми.
Ти и Октоподът? Ти и убиец?
Долън сигурно греши.
Това трябва да има някакво обяснение.
Не и убийство, не и ти.
Не мога да повярвам това за теб.
Ти беше твърда Сенд, от отвън,
но вътрешно си топла.
И мека.
Истинска жена.
Залагам последния си долар на едно нещо:
Нямаше да те смятаме за мъртва, криейки се в долнопробен хотел,
както всички други престъпници биха направили. Не.
Не, вкусът ти винаги е бил от първа класа.
Винаги.
Странно.
Това е дяволски странно.
Г-не, обещахте, че новият хипер-пристрастяващ ускорител
ще бъде готов миналата седмица.
Не мислиш ли, че това е дяволски странно?
Да, г-не. Просто е дяволски странно.
Също така, печалбата ни е спаднала с 20 процента.
Хубаво. Бях започнал да мисля, че съм само аз.
Това е дяволски странно.
Да, г-не.
Опитвах се да направя нещо умно
и това нещо изведнъж се появи.
20 процента извън борда.
Намалете цените на старите неща, ще го направим на части.
По улиците се говори за страничните ефекти.
Никой не би искал зъбите му да станат като солети.
Как да довърша нещо когато цялото време е в ръцете ми?
Освен това, когато моите приятелчета намерят Сенд Сареф,
няма да имам нужда от печалба, аз ще притежавам кръвта.
Тогава ако искам да имам нещо, просто ще го взимам.
Така правят боговете.
Той е дяволски малък.
Искам да кажа,
наистина е малък.
Не могат да я намерят. - Да, не можем да я намерим.
Търсихме навсякъде. - Освен където е тя.
Трябваше да проверим там. - Трябваше.
И къде е това? - Убий ги всичките, моля те.
Просто ги убий.
Не можем да ги разделим.
Бавим се.
Ти ни бавиш. - Флос каза така.
Ние слушахме.
Депресиран съм.
Иска ми се Духът да дойде, така ще мога да убия някого.
Вече ти казах, че това ще бъде комплекс.
Духът си мисли, че не може да бъде наранен.
Това нещо, което сложих в него и мен е нестабилно.
Може да не е за последно.
Кръвта ще се погрижи за това.
Междувременно, ще убия Духът докато още мога.
До тогава,
имам за нас едно друго мнение.
Намерете ми специалист.
Някой, който да довърши сделката.
Зарадвахте душата ми, г-не.
Чернооката Венера е в апартамент 1510.
Отдавна не сме се виждали, Сенд.
Ще ме арестуваш ли? Или имаш нещо друго наум.
Идваш с мен.
Ръцете зад тила.
Сигурен ли си за това?
Не ме карай да повтарям.
Ръцете зад тила.
Твоето желание е заповед за мен.
Добре.
Добре, наметни се, но без номера.
Да, г-не, г-н Дух.
Внимавай със съпруга ми, може да се препънеш.
Защо е това?
Не съм го убила аз. Сам го направи преди около час.
Вината е на тази дяволска ваза.
Опита нещата и виж какво му се случи.
Открадната е. - Да.
Ти си обикновен престъпник.
Нищо в мен не е обикновено.
Ти си престъпник. Обвинена си в убийството на Доненфелд.
Ако ще ме заключваш,
направи го заради нещо, за което съм виновна, глупако.
Ти си виновна за много неща.
Ще запаля ушите на свещеник, ако изповядам и половината от тях.
Но този път, ръцете ми са чисти.
Бягай вкъщи и чакай доклада на криминалистите.
Не съм застреляла никой тези дни.
Сигурно няма закон, който да не си престъпила.
Приличам ли ти на добро момиче?
Не те ли е грижа кой ще нараниш?
Какво общо има това?
Сенд, Октоподът, този крадец и ти?
Сега, след всичко това...
Нещо не се връзва.
Всичките луди приказки на Октоподът за него и...
Слушай, господине,
не ме интересува.
Не ме интересуват хората, които харесвам, какво остава за теб.
Разбира се, че не. Работата е там, че за тези ти пука.
Не виждам как бих ти бил полезен.
Нямам какво да предложа на този изгнил град.
В интерес на истината го презирам.
Има само едно нещо между реката и океанът, за което съм дошъл.
Какво? Тази глупава ваза?
Не трябваше да е ваза.
Трябваше да е нещо много по-ценно от бижута.
Нещо, от което са направени мечтите на малко момиче.
Познавах малко момиче като това.
Нищо не знаеш. Махай се.
Беше много сладко момиче, но светът разби сърцето и.
Тя не търсеше ваза.
Тя търсеше герой. Така ли е, малко момиче?
Търсиш си рицар с бляскава броня.
Единственият който може да знае това е мъртъв.
Руното. Златното руно.
Златното руно на Язон.
Той е мъртъв. Ти си мъртъв. Мъртъв си.
Погледнете това.
Хей, това е Духът.
Изглежда глупаво.
Вярваш, че човек може да лети.
Скачай.
Скачай. Скачай.
Измъкни ме оттук.
Не сега. Малко съм зает.
Моргенстърн е, г-не. Може би имам следа за вас.
Никой не е забелязал солта.
Била е точно под носовете ни.
Можеш ли да говориш по-бързо? - Сол. Индустриална сол.
Намерихме един от главорезите на Октоподът мъртъв до блоковете.
Спомняш ли си къде беше застрелян Съсман?
Индустриалната сол беше полепнала по обувките му.
Долън беше прав, от теб ще стане детектив.
Благодаря ви, господине.
Трябва да затварям.
Ще те черпя едно.
Добре приятели, представлението свърши. Разотивайте се.
Да, Сенд, това беше страхотно, нали?
Обединяването на старта любов ще трябва да почака.
Имам по-голяма риба за хващане. Идвам за теб, Октопод,
но преди да те убие ще трябва да ми отговориш на няколко въпроса.
Моргенстърн каза сол по обувките му. Тук има доста от нея.
Също и доста лоши момчета.
Всичките ми врагове носят пистолети и ножове.
Моето оръжие е градът.
Моето снаряжение:
Противопожарна стълба.
Направената от човек светлина.
Непростимия паваж.
Тя ми помага.
Тя ме пази.
Тя е моята майка, моят град.
Тя е добра майка.
Тя винаги ми показва пътя.
Много добре, детективе.
Следвал си трохите, които водят до нас.
Не правиш никому добро като проспиваш работата.
Защо не си ходиш вкъщи и не вземеш полагащата ти се почивка?
Приличаш на нещо, което котките влачат.
Толкова е мило, че намина, татенце.
Проверявах Съсман. Не ми дават да го видя.
Съсман е в критично състояние, опитват се да спасят гръбнака му.
Каква е разликата за него дали ще проходи отново?
Трудно е да се каже.
Чудеса се случват.
Дявол да го вземе Духът.
Той е близо. - Не ходи там, тате.
Той е истинска напаст. - Света се нуждае от него.
Той е герой.
Той е истинска напаст и дъщеря ми е влюбена в него.
Той е този заради който се самоубиваш, чакайки го.
Да. Заради него съм все още тук тази вечер.
В случай, че го докарат тук...
още един шибан път. - За всеки случай.
Значи ще загубиш младостта си, чакайки да се върне?
Не съм дете. Рядко давам обяснение на някой.
Не виждаш ли какво правиш? - Знам точно какво правя.
Давам му точно това от което се нуждае.
Той те използва. - Нуждае се от мен.
Аз единствена познавам тялото му.
Как да го лекувам.
Има много дами, които познават тялото му, доколкото чувам.
Не това имах предвид.
Доста пътища е пресякъл,
просто е знел какво да каже.
За това ли дойде тази вечер?
Топят се като масло в ръцете му.
Достатъчно.
Не ме карай да те помоля да си вървиш.
Скъпа, не знам как да говоря за тези неща.
Наистина не знаеш.
Защо мислиш, че прекарах толкова нощи обикаляйки тази къща сам?
Предполагам, че има причина.
Ти си женен за работата си.
Аз също.
Както и той.
Беше толкова щастлива в онези дни с Дени.
Дени е мъртъв.
Да.
Да, Дени Колт е мъртъв.
Сладко хлапе. - Да, беше.
И никога няма да го забравя, но трябва да продължим.
Загубих моя бой скаут.
Да...
и загубих малката ми кралица на бала, а?
Лека нощ, скъпа. - Лека нощ, татко.
Само се надявам този кучи син да разбере какъв щастливец е.
Едва ли.
Мога да те почувствам.
Толкова си изтощен.
Нека те подържа.
Какво мирише на зъболекар.
Зъболекар и нацист.
Супер.
О, не.
О, братко.
Познавал съм доста странни жени, дяволски странни жени,
Но тази...
ако е тази която мисля, че е, най-подходящата дума е странна.
Аз съм Плестер. Плестер от Париж.
Ще забия мъжа.
Докато смъртта стане част от нас.
Смърт.
Това е за което всички мислим, нали така?
Храним се...
така, че няма да умрем.
Чифтосваме се, така, че нашите семена ще живеят.
Създаваме изкуство, издигаме небостъргачи...
така нашите имена ще бъдат запомнени през вековете.
Г-н Лонг, добри ми приятелю, как си?
Какво мога да направя за теб?
Съобщение?
И от кого е?
Сенд Сареф. О, да познавам я.
Трябваше да я опознаеш вместо да играеш карти с нея.
И какво е съобщението и?
Проектите?
По дяволите, да, знам го.
Тогава до утре вечер.
Да кажем...
след вечеря.
Зай жиан, мои уважаеми приятелю.
До къде бях стигнал? - Смърт.
Смърт, да.
Ние живеем своя кратък...
безумен, ужасен живот, по извития път и това е.
Музика и амбиция.
Измисляме богове след живота, само за да държим очите си затворени.
Това прави недвижима, непроходима, диамантено твърда спираща стена,
това е смъртта, разбирайки че ще разпилее мозъците ни
като яйца.
Извини ме, но има ли край всичко това?
Защото започнах да остарявам докато те слушам.
Човече, наистина си много тъп.
Просто не разбираш.
Ти и аз сме от един вид.
Нито един от нас няма да остарее.
Но съм сигурен, че ще се отегча.
Продължавай да се дразниш, че сме от един вид.
Как мислиш?
Какво сме ние, Октопод?
Ще стихна и до там.
Ами, давай.
Спомняш ли си как умря, красавецо?
Не е нещо, което се забравя.
Да, спомням си.
Когато те докараха беше студен като камък.
Нямаше помен от дъх.
Беше перфектен.
Мъртъв като Стар Трек.
И аз бях твоя патолог.
Но аз бях, много, много повече от това.
Сътворих праведен наркобизнес.
Невероятно е колко много изпускат болниците.
Всичко, което трябва да направиш е да изчакаш и да внимаваш.
Швейцарски банкови сметки.
Но парите нямат общо с това, което Октоподът стана после.
Добре, предавам се. Какъв стана после?
Безсмъртен.
Тези прекрасни срички.
Трябва да има по-добър начин да държиш някого жив,
вместо да го кълцаш като дива кокошка.
Дива кокошка, която снася големи, кафяви, грозновати яйца.
Ядосват ме.
Всеки път, когато мисля за тези кафяви яйце се ядосвам.
Или хапчета. Още един начин да протакаш смъртта.
Настръхваш за сътцебиене. Трудно да се каже.
Схванах основното. - Същноста на живота.
Разгадах кода. - Генетика.
Толкова съм умен. - Ти си един много умен приятел.
Благодаря ти, но не беше толкова лесно.
И сега имам хладилник пълен със скитащи се кучета за да го докажа.
Това, което стори серумът на тези бедни кучета,
беше явна грешка.
Но когато го направих правилно, трябваше да го опитам.
Не мислех да го изпробвам. Можеше да изглеждам смешно.
Трябваше ми човек.
И ето ме и мен.
И ето те и теб.
Дадох ти скромна доза и зачаках.
Твоят втори живот започна онази вечер.
Спомняш ли си?
Да, спомням си.
Някъде по средата на всичките тези молитви,
скимтенето и хленченето,
трябва да си намерил нещо остро.
Винаги съм искал да те питам:
Къде отиде когато излезе?
На разходка.
Мина ми една мисъл.
Посетих стар приятел.
Не знам какво стана но все още се движех и дишах.
Невъзможно е, но аз съм още жив.
През целия ми живот съм искал да бъда добро ченге.
Това се промени. Всичко се промени.
Те печелят, господине. Лошите момчета печелят.
Мислех, че имам нещо повече от това да им отвърна.
Сега съм нещо друго.
Мога да хося на места, да правя неща, които полицаите не могат.
Но нямам слабости. Без име. Без приятели.
Трябва да остана мъртъв в очите на всички.
Дори за Елън.
Но мога да съм твой шпионин.
Мога да работя с хората ти.
Зад тях, в сенките.
Мога да съм защитникът на града, това е, това е...
Това е дух.
Ченгето герой излиза, Духът влиза.
Болка отзад. Твърд като пирон.
Еврика!
Затова се застрелях и заедно с теб станахме братя под кожата.
Какво по дяволите сме ние, Октопод?
Той работи по развитието си.
Веднъж да вземе вазата и съдържанието и,
мистичното и съдържание, изгубено през вековете,
той ще го изпие и ще стане безсмъртен.
Не се дразни.
Така или иначе ще умра, защо не ме просветлите?
Какво има във вазата?
Чукът на Тор? - Не.
По-добро.
ДНК...
на бог. - Не на бог. Не точно.
Да, защото нали се сещаш хората и боговете не се смесват добре.
Единстевния начин е да се намери връзката между човек и бог,
детето на безсмъртен и човек.
Зевс не си е държал ципа затворен и е направил много герои.
Най-великият от тях е бил Херкулес.
И ние намерихме задника му.
Всъщност кръвта му. Оставил е малко кръв наоколо.
И ние знаем къде е тя.
Това е липсващото звено между науката и магията.
Веднъж да се смеси кръвта на Херкулес с формулата на Октоподът,
ще стана бог. - Или следващото добро нещо.
Ще стана бог.
Ти ще бъдеш поредния тъжен, малък биопродукт.
Един от многото, многото провалили се.
Хайде. Рим не е бил построен за един ден.
Освен това виж всички приятелчета, които направих.
Бяхме лесни за правене.
Да, шефа каза, че сме лесни за правене.
Но твоите провали бяха няколко.
И неприятни.
Да, знаеш, можеш объркаш толкова много с една капка,
грешната температура, и всичко просто...
Нека ти покажа.
Малко е тъжно,
но също така е и готино.
Това е Мъфин.
Тя ми е любимка.
Трябва да каним хора по-често.
Това ми харесва.
Котката.
Тя е причината, която ми трябва.
Ще те убия.
Трябва да умреш, Дух. - Да, защото сока е в теб, човече.
Системата е подготвена. Само теб кръвта не може да убие.
Една глътка и ти ще станеш безсмъртен като него.
Октоподът може да бъде само един.
Няма да има съмнение кой ще е властелин на света.
Да, тогава всички ще трябва да правят каквото кажа.
Ще го правят защото аз ще бъда властелина на света.
Тогава всичко ще има смисъл.
Да, всичко ще е смислено.
Всичко ще има смисъл.
Да се върнем към работата.
Да, обратно на работа.
Да се върнем към убийството ти.
Сега, тук нещата започват да стават малко сложни.
Всичко е въпрос на съединение.
В сегашното ти състояние, ти се лекуваш много бързо.
Раните ти изчезват моментално.
Трябва да спрем това като повлияем на разпадането на организма ти.
Накратко,
да те направим натолкова много части, разделени надалече,
че съединението да бъде невъзможно.
Като се съди какъв човек съм,
ще започна от дъното и ще работя нагоре.
Флос, донеси ми тези чанти.
Ще разпратя задника ти из цялата страна.
Плестър,
искам пръстите му.
Плестър.
Достатъчно с жабешките приказки.
Не ги разбирам.
Париж,
искам пръстите му.
Това е заповед.
Мразя те.
Това е за Сенд.
Това е за мен.
А това е за Мъфин.
Само толкова ли можеш?
Коя е тази Сенд?
Не сега. Да вървим.
Духът.
Плестър.
И това е за Сенд.
Аз съм Плестър от Париж.
Лицето на Монтмартър.
Ще забия мъжа ми.
Докато смъртта стане част от нас.
Близо си.
Много, много близо.
Не можеш да ме победиш.
Ти. Ти си мой. Мой. Мой.
Човече, познавам това чувство.
Трябва да видиш жена ми.
Сложи кракът си пред другия.
Ето пак.
Отново съм мъртъв.
Битката ме напускаше.
Готов съм за теб, Лорелей.
Ела.
Ела. Ела.
Ела.
Време е.
Ела. Ела.
Без повече болка.
Без повече страдание.
Дай ми останалото, Дени.
Дай ми духа.
Дай ми душата.
Да, любима моя.
Не.
Свърши се.
Свърши се. Свърши се.
Какво казват, когато умираш,
за живота, който минава пред очите ти?
Забрави това.
Виждам само жени.
Любимата ми Елън, винаги готова да ме сглоби отново.
И Санд.
Тази бедна, изгубена душа.
Красива, красива Сенд.
Смешно е, последната ми мисъл да бъде Сенд.
Не.
Лорелей, все още не си за мен.
Не, не отново.
Те имат нужда от мен. Трябва да се върна.
Винаги ще бъда с теб, Дени Колт.
Никога няма да ми избягаш.
Те имат нужда от мен.
Сенд,
и проектите.
Октопод.
Части.
Частите на Сенд.
Части.
Частите на Октопода.
Кучи син. Мой си.
Винаги този Октопод.
Извинете, той не беше ли..? - Не сега.
Три часа без важни органи. Не трябваше ли да е мъртъв?
Дълга история.
Някой да ми даде вратовръзка. И ще е добре да е червена.
Този път внимавай. - Изчакай.
Предполага се, че ще ми бъдеш шпионин.
Ако още един път се направиш на каубой, сам ще те гръмна.
Схвана ли? - Имам идея.
Добра е.
Обещавам.
Дръж това нещо насочено срещу Октоподът.
Когато ти кажа, му пръскаш главата.
Това е сватбената ни нощ, нали миличка?
Да, миличък. Нашата сватбена нощ.
Коя по дяволите си ти?
Ти си приятелката на Октоподът? - Не, нищо такова.
Това е смешно. - Смешно?
Появяваме се тук, правим го зашеметяващо,
разменяме си неща, после живеем.
Може би искаш да бъдеш убита.
Да започнем ли да стреляме? - Не знам.
Без стрелба. - Без стрелба, полип.
Няма следа от Октоподът.
Ще е загуба на време ако не се появи.
Каквото и да стане, г-не, ние сме готови.
С това оръдие можеш да стреляш по Луната, новобранец.
Г-не, аз съм отличен стрелец.
Да не би всички жени, в тази дяволска дупка
да са се побъркали? - Не, г-не, просто сме екипирани.
Миличка, той само те използва.
Със сигурност. Поела съм много доходоносна операция.
Ще си тръгна заедно с това, за което са ми платили.
Хубаво. Кажи на глупаците там, да ми дадат сандъка.
И после може да тръгваш.
По-далеч от това животно, колкото можеш.
Той ще те убие.
Добре. Мисля, че говориш прекалено сериозно, това е.
Дай им вазата.
Шефа каза да започна да стрелям.
Влизай в камиона.
Никой не отива никъде.
Флос,
донеси ми вазата, моля те.
Влзиай в камиона.
Дай ми кръвта на Херакъл, веднага.
Тръгвай.
Херакъл?
Винаги съм мислил, че се казва Херкулес.
Ти.
Санд, намери си бронята.
Използвай я.
Какво има между теб и жените?
Октопод,
ти беше прав.
Сгрешихме.
Не трябваше да допускаме да се случи.
Г-не, това е лудост. - Задръж топката.
Той не иска полицаи да бъдат убити.
Не го правиш по-лесно.
Хайде, хлапе.
Това приключва тази вечер.
Прав си.
Аз съм Октоподът.
Имам по осем от всичко.
Това е адски изстрел.
И адски изстрел.
Това е направо нелепо.
Сега.
Ти си идиот, Октопод.
Всичко, което ни трябва е да те изкараме от скривалището ти.
Движи се.
Дайте му да се разбере, момчета.
Комисар Долън, дъщеря ви е тук.
Нуждаем се от повече хора там.
Скъпа, не би искала да си тук. - Шегуваш се, нали, татко?
Забрави ли какво направих, за да оживее. Може би се нуждае от мен.
Той не би искал да си там.
Не знаеш дали е така.
Не го познаваш. Не знаеш нищо.
Спри я. Върни я обратно.
Да, господине.
Сурови яйца.
Най-накрая. Да.
Да!
Добра инвестиция, Сенд.
Премина първия боен тест.
Умри.
О, господи, не.
Не. О, господи.
Майко.
Предполагам, че е време най-накрая да хвърлиш оръжието, Сенд.
Загуби нещо.
Старият Къртзман, каза, че може да му го върна.
Ами...
може би ще го си го сложа.
Но това не означава, че съм твоето момиче.
Елън, добре ли си?
Сбогом, Сенд.
Сбогом, Дени.
Сбогом, Дух.
Това ли е Сареф? - Дай ми това, Долън.
Остави я да си върви.
Тя ме спаси. Спаси целия свят.
Да, ами и ти имаш нещо общо с това.
Добре. Просто се махни от очите ми.
Кой по дяволите беше това там? Коя е тя?
Старата ми любов.
Да, изглежда старичка.
Теб обичам, скъпа. С цялото си сърце.
Да, мен и всички останали жени, които срещаш.
Ти си невероятен.
Добра работа, новобранец.
Копеле.
Ще започнем от нулата.
Кой знае какво ще направим?
Тя се събужда. Кисела, както винаги.
Безкрайно шумна.
Безкрайно жива.
Тя е всичко, което наистина имам.
Единствената ми надежда.
Единствено тя ми е вярна.
Тайните на Октопода умряха с него.
Не знам какво съм или колко време имам.
По дяволите, може би ще живея вечно.
Надявам се не.
Човек не трябва да има това.
Човек не трябва да иска това.
Дени Колт е мъртъв. Сега съм нещо друго...
и никога няма да мога да дам сърцето си на друга, освен на нея.
Тя винаги ще е моя и аз винаги ще съм неин.
Тя притежава тялото и душата ми.
Тя е любовта на живота ми.
Тя е моят град.
И аз...
аз съм нейния Дух.